Vzkaz Pražským matkám
Milé Pražské matky, obdržel jsem Váš vzkaz (Lidové noviny, 23. 8. 2000, přišel i dopisem), který podle mého názoru měl vyvolat dojem, že město nedbá o bezpečnost chodců, a s nadcházejícím začátkem školního roku, především o bezpečnost dětí. Že mezi jeho priority patří všechno možné, jen ne dopravou ohrožené životy školáků. 
Nevím, z čeho jste nabyly takového dojmu. Možná, že článek měl přilákat více lidí na Vaši avizovanou tiskovou konferenci. Možná, že jde o neznalost či neochotu se dozvědět pravdu.
Je samozřejmé, že bezpečnost občanů a především dětí je jednou z priorit, které město má. Princip bezpečnosti pohybu chodců (a výslovně i dětí) je obsažen v hlavních principech dopravní politiky města. Ostatně, je všeobecně známo, že téměř polovina městského rozpočtu jde do dopravy. Konečným cílem i velkých dopravních investic (zejména městský a silniční okruh) je účinná regulace dopravy, její odvedení tam, kudy nechodí lidé.
Uznávám, že účinek velkých investic nemusí být hned vidět, ale i těch drobnějších je dost a vidět jsou. Samozřejmě by jich mohlo být více, ale je také potřeba uznat, že město má i jiné priority, kde jde také o životy občanů (hasiči, záchranná služba atd.).
Pro bezpečnost v dopravě  jsme např. jen v r. 1999 uvedli do provozu jedenáct nových světelných signalizačních zařízení (semaforů), šest jsme jich zcela rekonstruovali, na 28 jsme provedli nákladnou výměnu řadičů. Byly to investice za cca 70 mil. Kč. Do centra města jsme zakázali vjezd nákladních automobilů. I to zvyšuje bezpečnost dětí.
Jen krátce se musím zmínit o tom, že na vlastní dopravně bezpečnostní opatření věnovalo např. v r. 1999 město 44,3 mil. Kč a letos to bude podobná částka. Za uvedené peníze jsme instalovali dvě zařízení jízdy na červenou, 37 zpomalovacích příčných prahů (jsou vidět zejména u škol), na 12 ulicích chrání chodce betonové bloky, v 7 ulicích vzniklo přisvícení přechodů pro chodce, před 22 školami jsme zvýraznili vodorovné značení (barevná dopravní značka “Děti na vozovce”), před jedenácti školami jsme vyznačili přechody u škol vodorovným značením - “zebrou”, na 35 ulicích jsem provedli zdrsnění vozovek, které byly za mokra kluzké ... a tak bych mohl pokračovat dál a dál.
V letošním školním roce budou strážníci Městské policie hlídat už u sedmdesáti nejrizikovějších přechodů u škol. Jistě bude Pražské matky zajímat, že ještě do začátku školního roku stihneme postavit nový semafor na křižovatce Čimická a Písečná za 1,034 mil. Kč. Jistě se také bude Pražským matkám líbit akce Bezpečně do školy, kterou pořádá Městská policie společně s Ústředním automotoklubem.
Jednou z  nejúčinnějších cest ke snižování dopravních nehod ohrožujících děti je výchova k dopravní kázni a informovanost. Touto problematikou se zabývá i Ústav dopravního inženýrství. V roce 1999 bylo poskytnuto na akce tohoto typu konané na území  hl. m. Prahy 600 tisíc Kč. V oblasti dopravní výchovy dětí se jednalo zejména o Program pro začínající cyklisty, Rozhlasový výchovný program základů chování a jednání v silničním provozu “Zlatá zebra”, Výtvarný program “Děti, pozor, červená!” (základních kol se účastnilo 4454 žáků), Program systematického výcviku na dětských dopravních hřištích (v r. 1999 prošlo výcvikem 33 531 dětí). Pro 4 395 dětí byla loni zorganizována představení “Pohádkový semafor”. Kromě toho se uskutečnily přednášky a soutěže pro neslyšící děti, proběhly masové soutěže Jízd zručnosti, soutěže o Pohár hl. m. Prahy a řada dalších akcí. Na žádné z nich jsem ale nikoho z hnutí Pražské matky nepotkal.
Závěrem bych rád položil otázku Pražským matkám: Co ony dělají pro bezpečnost svých dětí v pražské dopravě? Kolik dětí proškolily? Kolika dětem ukázaly praktické chování např. na dopravním hříšti? Městu totiž v tomto směru “prošlo rukama” doslova tisíce dětí. Zkoušky na “Dětský řidičský průkaz” udělovaný Městskou policií složilo tisíce dětí. Tisíce dětí se během školního roku učí správnému chování na dopravních hříštích a na dalších místech m.j. pod vedením městských policistů (také za městské peníze). Ověřil jsem si, že sdružení Pražské matky nenabídlo dosud městu žádnou pomoc v této velmi náročné výchovné práci, která vede prokazatelně nejúčinněji ke snížení nehodovosti dětí. Je mi to líto, ale halasně kritizovat a sám nic nedělat umím též, ale nedělám to. Přesto si ale neodpustím malou poznámku. Bez aktivní pomoci rodičů (a matek zvlášť) při výchově dětí k dopravní kázni vyjde pravděpodobně značné procento našich snah naprázdno.
						Jan Kasl
					primátor hl. m. Prahy